L’Espanya a mig fer posa en evidència les seves ínfules imperials, el tarannà mesetari, la cultura del “pelotazo” i les actituds de nou rics dels governs espanyols. Entre les grans obres a mig fer, aturades a reu de l’estat i que són la punta de l'iceberg de totes les desmesures, hi ha el pont de Cadis, que pretenia ser un dels ponts més espectaculars d'Europa, amb un cost final de 432 milions d’euros, cinc quilòmetres de longitud, dues torres, ja concloses, de 180 metres d'altura, i un cop en servei, havia d’albergar una autopista de sis carrils i una via fèrria de doble sentit. Mentre la N-II acumula víctimes anys rere any.
L'hospital de Toledo, ara aturat, havia de ser el més gran d'Europa i ja portava 140 milions invertits. Adéu també al macrocomplex d'oci d'Alcorcón, que pretenia convertir-se en la referència cultural d'Europa, i incloïa un teatre, un circ i escoles de formació, amb una inversió de 130 milions, ara està en via morta igual que la construcció del Palau de Congressos de Palma, una instal·lació fantasmagòrica que embruta el paisatge urbà de Palma i que fins ara ha costat 108 milions.
Si a tots aquests milions d’euros dilapidats hi sumem trens costosíssims amb un sol viatger al dia, aeroports fantasmes o carreteres sense trànsit de vehicles, la pífia resulta ser la més gran d’Europa, i Madrid encara es resisteix a acceptar que s’ha acabat la festa i de tant en tant fa el ridícul a Europa pressionant pel corredor transpirinenc, no sigui que hagin d’invertir a Catalunya.
http://directe.cat/273804
Cap comentari :
Publica un comentari a l'entrada